...og de nedsteg til jorden for at styrke deres rang...
Ludwig!
- Hvad sker der? - Hvorfor tager du ikke telefonen?
- Jeg sov jo! - Vi er blevet forrådt. Kom.
- Haster det? - Ja. Hold telefonen åben.
- Hej, Camiel. Går det godt? - Nej. Hvorfor tager du ikke telefonen?
Af sted med dig. Så hurtigt som muligt.
- God eftermiddag, frue. - Ja?
Jeg vil høre, om jeg må tage et bad. Jeg er lidt snavset.
- Goddag. Er De hr. van Schendel? - Ja.
- Må jeg få lov til at tage et bad her? - Undskyld?
- Eller bare et brusebad. - Det tror jeg ikke...
- Jeg har ikke været i bad i 100 år. - Det er muligt, men det kan du ikke.
Vent lidt. Jeg er blot en vandringsmand, der har brug for et bad.
- Jeg lukker ikke fremmede ind. - Jeg hedder Anton Breskens.
- Født i Flandern af hollandske forældre. - Det lyder ikke godt. Farvel.
Jeg kender Deres kone.
Kender du min kone? Sig mig, hvad vil du egentlig?
Rolig nu. Jeg kan ikke gøre for, at jeg kender din kone.
- Hvem er det? - Kender du ham?
- Anton. - Breskens.
Siger mig ikke noget. Jeg kender ham ikke.
Hold nu op, Maria. Du var min sygeplejerske på hospitalet.
- Jeg er ikke sygeplejerske. - Det var du dengang.
- Indrøm det nu, Maria. - Min kone hedder Marina.
Hvilken forskel gør det?
Hun kender dig ikke. Forsvind så!
Du passede mig i tre måneder!
Du læste højt for mig. Af og til lagde du dig ved siden af mig.
- Var det, fordi jeg kender din kone? - Skrid, eller jeg slår dig.
Marina? Behøver han at være så aggressiv?
Lad være, Richard.
Røvhul!
Richard...
Richard!
Hvem er han? Skjuler du noget for mig? Har du været sygeplejerske?
- Selvfølgelig ikke. - Kender du ham?
- Hvad tror du selv? - Kender du ham eller ej?
- Nej, jeg kender ham ikke. - Vi lovede hinanden noget engang.
Ja, at være ærlige. Jeg kender ham ikke.
Du har smadret ham. Han har brug for hjælp.
Skibet lagde fra kaj.
Børnene vinkede til deres far, som stod på agterdækket.
Han vinkede tilbage med et lille lommetørklæde.
Skibet sejlede forbi molen og styrede til havs.
Deres far blev mindre og mindre, men de blev ved med at vinke.
Indtil de ikke kunne se hinanden længere.
Så skal I i seng. Skat...
Min lille blomst...
Og min lille konge...
Sov sødt.
Stornebrink ringede. Der bliver kaos.
- Jeg er nødt til at tage derind. - Okay.
Jeg er her.
Tag skoene af.
Gå stille.
Det er en vagabond fra gaden. Han skal have et bad og noget mad.
Det er bedst, min mand ikke får noget at vide.
- Kan jeg stole på dig? - Ja, frue.
Sov godt.
- Ja? - Isolde har det skidt.
- Influenza? - Jeg ved det ikke.
Lille skat... Er du lidt dårlig?
- Vi kommer for sent! - Kør du hellere. Sig, at Isolde er syg.
- Vi kører, mor! - Farvel!
Jeg så en troldmand.
- Hun taler i febervildelse. - Hun har ikke feber.
Skal vi spise morgenmad sammen?
Jeg vil gerne have, at du rejser.
Jeg kan give dig et lift og sætte dig af et sted.
- Skal jeg ud? - Helst.
En smule suppe, en nats søvn og så er der rådet bod på det?
- Jeg har ondt over det hele. - Jeg beklager min mands opførsel.
Er det alt, en sygeplejerske kan sige?
Hvad skal jeg med sympati? Jeg har brug for pleje.
- Hvad med noget morgenmad? - Jeg er ikke sygeplejerske.
Jeg kan køre dig til et privathospital. Jeg betaler.
Jeg er ikke syg. Jeg har ondt.
Jeg trives her. Der kom et dådyr hen til vinduet i aftes.
Jeg kræver ikke så meget. En ny bandage og lidt smertestillende.
Bare et par dage?
Lover du, at du ikke viser dig?
Marina...
Slut fred med din mand. Han ville bare beskytte dig.
Du har en ny besked.
Er tiden inde?
Nej.
Send besked.
Hvad fór i dig i går?
Det skete bare.
Det ene førte til den andet.
- Jeg syntes, det var voldsomt. - Hvorfor skræmte det dig?
- Din fanatisme skræmte mig. - Han var et røvhul.
Han var da ikke så slem. Du sparkede ham næsten ihjel.
Jeg er her.
- Du skulle jo gemme dig. - Jeg vil bare spørge om noget.
- Du kan ikke komme ind i huset. - Jeg trænger til et bad.
- Isolde sover. - Du har fået et bad.
Det var to dage siden. Jeg er beskidt. Jeg stinker.
Du må ikke skabe problemer.
Jeg har aldrig været nogens problem.
Hvor er mor?
Mor er nedenunder.
Kender du historien om det hvide barn, som svæver oven over skyerne?
Skal jeg fortælle dig den engang?
Så gå i seng igen.
Jeg skal nok forsvinde.
- Følg efter mig. - Nej, du må hellere gå med mig.
Hvorfor?
- Det er vanvid, Richard. - Den er til dig.
Ja, det kan jeg se.
- Hvad skal jeg med den? - Tag den på.
Jeg er irriteret over, at du har købt den til mig.
Det hvide barn stod ved bredden af søen i skoven.
Hun var meget varsom.
Søen var måske ikke så stor, men den var kendt for at være meget dyb.
Måske lige så dyb som et højhus er højt.
Og alle vidste, at der levede noget i den.
Et uhyre. Et stort uhyre med skæl...
Og et næb med 500 små, skarpe tænder.
Og uhyret vogtede den gyldne nøgle til lykken.
Det hvide barn græd.
Hun kunne vel ikke dykke så dybt?
I kommer for tidligt. Forsvind!
Isolde græd. Hun havde mareridt.
Men alt er godt igen.
Du må ikke være herinde. Jeg vil have, at du tager det alvorligt!
Hvis jeg hører barnegråd, undersøger jeg sagen.
Stine kommer sent hjem. Richard sover. Ingen ser efter børnene.
Gå ud igennem atelieret. Richard ligger i stuen.
- Det var ikke det, vi havde aftalt! - Undskyld.
Og selvom du kommer sent hjem, skal du stadig se til børnene.
Hvor irriterende! Jeg vil ikke have, at børnene skal skynde sig om morgenen.
- Undskyld. - Hvad kan jeg bruge det til?
Sæt vækkeuret! Vi er ikke i Danmark!
Jeg advarer dig, Stine. Folk står i kø for at få dit job.
Jeg kører.
Anton!
Hvad er der?
- Hvorfor går du? - Jeg keder mig. Der skal ske noget.
Vil du ikke blive her?
Kun hvis jeg må spise ved hovedbordet.
- Richard får et føl. - Så derfor går jeg.
Nej, lad være.
Kan du ikke komme tilbage som en anden?
Det er en mulighed.
Men det får konsekvenser.
Havemanden... Har du et særligt forhold til ham?
Nej...
- Er han gift? - Ja.
Hej, Camiel.
Brenda!
Det er til dig.
Hej, det er Brenda.
Hvor er du?
Selvfølgelig.
Har du det nødvendige?
Det nødvendige. Materialerne?
To sække cement, fire spande og et kar til at blande det i.
- Vi skal også bruge en bil. - Fint. Og du skal se præsentabel ud.
Det ringer jeg til dig om.
Hallo?
Er her nogen?
Hold da op. Hvad er der med dig?
- Jeg har det rigtig skidt. - Jeg ringer efter en læge.
Nej, ingen læge. Jeg vil hjem først. Hjem!
- Har du en bil? Skal jeg køre dig? - Ja, tak. Meget gerne.
Hvor bor du?
Herregud, min skat.
Det ser ikke godt ud. Jeg må ringe efter en læge.
Der er en på vej. Jeg ringede efter en specialist, jeg kender.
- En specialist i hvad? - Dr. Kaper er toksikolog.
Forgiftning?
Det er tydeligt, at Deres mand er blevet forgiftet.
- Tror De det? - Ja.
- Forgiftet af hvem dog? - Ingen anelse.
Hvem ville gøre sådan noget? Min mand har et godt hjerte.
Lille skat... Du må ikke dø, skat.
Dr. Kaper kan, om nogen, redde Deres mand.
Drik... Det hjælper altid.
Det er godt.
- Goddag. Jeg er dr. Kaper. - Goddag, jeg er...
Det var godt, du kom.
Jeg har taget min datter med. Vi var på vej til et bryllup.
Han har lige mistet bevidstheden.
Og du tror, at han er forgiftet?
Han skal på hospitalet med det samme.
Det skal nok gå.
Hvad laver du?
Jeg ledte efter noget sand, og så faldt jeg.
Du behøver ikke at rydde op. Det er derfor, vi har en havemand.
Han har sagt op.
- Hvorfor? - Han sagde, at det blev for meget.
- Bare ud af det blå? - Jeg tror, at hans kone er syg.
Han ville ikke tale om det.
Richard...
Jeg er ked af det.
Du er mit livs kærlighed. Det ved du godt, ikke?
Selvfølgelig ved jeg det.
Nogle gange virker alt så uvirkeligt.
- Synes du, jeg er hysterisk? - Nej.
- Vi må stole på hinanden. - Jeg stoler fuldkommen på dig.
- Og vi må elske hinanden. - Jeg ville være fortabt uden dig.
Vi er omgivet af noget...
Der er noget uden for os, men det kommer imellem os af og til.
En varme...
En behagelig varme, der bedøver, men også forvirrer os.
En skal af noget, der vil os ondt. Sådan jeg har det bare.
Det er indbildning. Du er træt. Du arbejder for meget.
Jeg føler mig så skyldig.
Vi har det så godt. Vi er heldige.
- Og de heldige må straffes. - Det er noget vrøvl, Marina.
Vi er født i Vesten. Og Vesten er velstående. Det er ikke vores fejl.
- Hvad laver I? - Hvad laver du oppe?
- Jeg er sulten. - Vi er også sultne.
Så kom.
Se! Det er Ludwig og Pascal.
- Hvorfor stoppede du ikke? - Ja, hvorfor?
Hvad sker der? Hvorfor stoppede du ikke?
- Er vi ikke i kridthuset? - Narrøv.
Du er en narrøv. Det kommer fra Ludwig.
Og Brenda og Ilonka kom belejligt?
Hvor tit skal jeg sige det? Jeg lægger på.
Hvorfor? Fordi du savler som en gammel kone.
Hallo? Hej, Camiel.
Nej, det er Pascal.
Jeg sov.
Vi skal nok være der.
- Hvor er mor? - I bad.
- Sikke en elendig dag. - Stornebrink?
Det røvhul er ude på at tryne mig.
- Har du fundet en ny havemand? - Der kommer fem ansøgere i morgen.
- Hvad tid? - Fra klokken 14.
- Jeg kan overtage fra dig. - Hvorfor?
Den sidste var dit valg. Nu er det mit valg.
Som du vil, elskede.
- Du hører fra mig. - Skal jeg åbne?
Nej, jeg gør det.
Goddag. Jeg kommer angående jobbet som havemand.
- Har du nogle referencer eller papirer? - Nej, hr.
Hvorfor søger du så?
Pascal...
Tror du, at han vil søge? Nej, vel?
Fuck...
Hr...
- Jeg kommer på grund af stillingen. - Den er allerede besat.
- Hvad fanden sker der? - Stadig ingen kandidat?
- Han var sort! - Og?
Jeg tilbyder min tjeneste som havemand. Men måske har De allerede fundet en?
Nej, kom endelig ind.
Følg med.
Det er Marina, min kone.
Camiel Borgman.
Sikke en have. Det er ikke barnemad.
Her skal arbejdes.
- Må jeg se mig omkring? - Selvfølgelig.
Der står en blå knallert ved døren.
Det er den herres der. Han er vores nye havemand.
- Er den anden da død? - Nej, han er flyttet. Til Australien.
Frue? Jeg har hovedpine. Kan jeg lægge mig lidt?
Selvfølgelig. Jeg finder en Aspirin til dig.
Lille pige...
Vær sød at hente hjælp.
Der skal beskæres en del. Nogle af planterne vil aldrig trives her.
Flytning, iltning, gødning...
Og så bortskaffer vi alt, som vi fjerner.
Hvor lang tid vil det tage?
- Tre uger. - Kan du ikke gøre det hurtigere?
Jo, men så skulle jeg sove her et sted. En madras på gulvet ville være fint.
Hvad med lysthuset? Der er en seng og et servantesæt.
Vi har da en gæsteafdeling.
I må have mig undskyldt.
Ikke for noget, men der kunne gøres meget mere ud af haven.
Hvad skal det forestille?
Hvorfor har du ødelagt den?
Hvad sagde du?
- Kaput. - Ja, og jeg spørger hvorfor?
Den bamse er lavet af kærlige menneskehænder.
Måske endda af børnehænder. Børn, der ikke er så heldige som dig.
Børn, der ikke kan gå i skole eller til lægen, når de er syge.
Den bamse kom hertil i en flyver eller i en båd.
Og så blev den kørt hen til en legetøjsbutik.
Den bamse har rejst rigtig langt.
En dag da jeg ledte efter en gave til dig, så jeg den i et butiksvindue.
Og mor havde aldrig set sådan en sød bamse før.
Hun købte den for at gøre dig glad. Men det skulle mor ikke have gjort.
Man ødelægger ikke noget med vilje her i huset! Forstået?
Hvad er der? Kan jeg nu ikke skælde min datter ud?
Kom, børn.
Isolde...
Mor er meget træt. Hun mente ikke noget med det.
Lille skat...
- Jeg har noget mad til dig. - Bare sæt det der.
Hedder du rigtigt Camiel, eller har du andre navne?
Jeg hedder Camiel.
- Du må spise noget. - Må jeg det?
Nej, men du burde.
Det er vigtigt at spise, når du arbejder.
Det er sandwich. De tørrer hurtigt ud i solen.
Hvis du ikke vil spise, så bare sig det, så tager jeg det med ind igen.
Jeg tager det med ind igen. Sig til, når du bliver sulten.
Skal jeg lade vandet stå?
Jeg stiller det i skyggen.
Jeg sætter det her.
Hvis du ikke kigger, kan du ikke finde det.
Er du færdig?
Har du ingen situationsfornemmelse? Som den nye havemand har jeg en opgave.
- Du sagde, at du ville lege. - Det gør jeg også.
Jeg leger, at jeg er havemand.
- Frue? - Ja?
Jeg vil gerne spørge om noget.
- Jeg har en kæreste... - Dejligt.
Han er soldat. Han har fri i dag. Må han sove her i nat?
Helt ærligt nej.
Byd ham på middag, så jeg kan lære ham at kende.
Jeg vil gerne vide, hvem der bor under mit tag.
Okay.
Hvem er de?
- Har de ikke præsenteret sig? - Nej.
Rødder... Det her er Marina.
Ludwig.
Pascal.
Da det hvide barn blev meldt savnet, begyndte man at lede.
I landsbykirken bad alle til Jesus.
Men som I ved, er Jesus kun interesseret i sig selv.
Samme aften dykkede erfarne dykkere ned på bunden af søen.
Et kvarter senere kom de op igen, helt skrækslagne.
De var mundlamme.
"Hvad kunne I se?" spurgte landsbyboerne.
"Det nytter ikke," sagde den ældste dykker.
"Uhyret er for stort, og det hvide barn er blevet slugt."
Det hvide barns mor faldt grædende om på jorden.
"Jeg vil have mit barn tilbage!"
"Det kan du ikke mene," sagde dykkeren.
"Dit barn ligger i uhyrets mave. Det er allerede halvt fordøjet."
Så rejste moderen sig op og kiggede på landsbyboerne.
"Er ingen modig nok, så jeg kan give hende en ordentlig begravelse?"
Alle tav.
Men så stod krøblingen Antonius frem.
"Jeg skal nok hente dit barn," sagde han.
Der blæste en kold vind, og moderen kyssede Antonius' hænder.
- Hvorfor gør du det? - Hvad?
- Hader du mig så meget? - Jeg elsker dig.
- Og derfor flænser du mine malerier? - Marina, jeg sov.
Jeg aner ikke, hvad du fabler om.
- Vågn op. - Rør mig ikke!
- Du drømmer! - Jeg kan ikke holde dig ud længere!
- Kom ind. - Nej, jeg vil ikke indenfor.
- Kom herud. - Jeg ser fjernsyn.
Jeg kan ikke holde det ud længere.
- Rør ved mig. Kys mig. - Det kan jeg ikke.
Du er Richards kone. Richard er min chef.
Man skal aldrig røre chefens kone.
- Rør ved mig! - Det kan jeg ikke, Marina.
Ikke endnu. Du er kommet for tidligt.
Det er ret spændende nu. Apotekeren viser sig at være seriemorder.
Jeg kommer!
Tro på det.
Og hav tålmodighed.
Hvad er der?
- Ikke noget. - Hvad er klokken?
- Hvor er børnene? - Jeg må løbe.
- Vent. Børnene skal i skole. - Kører Stine dem ikke?
Stine har fri i dag. Så du må køre dem.
- Jeg skal mødes med Stornebrink. - Fuck Stornebrink! Kør børnene i skole.
Det er knald eller fald nu. Jeg kan ikke komme for sent.
Du gør aldrig noget for børnene.
- Hvor er Stine? - Hun har fri i dag.
- Hvem kører os så i skole? - Det gør far.
Camiel?
Din hund er der.
Er I hjemme igen?
De er lidt trætte. Skal jeg sætte dem foran fjernsynet?
- De har haft en lang dag. - Bed dem finde en god film.
- Frue... Det er Arthur. - Marina. Kan du lige hjælpe mig, Stine?
- Ja. - Byd ham en øl og vis ham ind i stuen.
Han kan se film med børnene.
Hvis du altså har lyst. Du kan også gå lidt rundt.
Hej, børn. Det her er Arthur. Kan han se film sammen med jer?
- Et glas vin? - Nej tak. Vand med is og citron.
- Ingen vin? - Sagde jeg ikke vand?
- Er der sket noget? - Nej.
- Har vi gæster? - Havemændene og Stine spiser med.
Og hendes kæreste.
Stine, du må hellere hente blomsterne.
- Jeg skal plukke blomster til fruen. - Blomster?
- En buket til at sætte på spisebordet. - Hvem er du?
- Stine. Barnepigen. - Kom indenfor.
Hold en lille pause. Sæt dig ned et øjeblik.
- Fruen venter på mig. - Jeg ved, hvor blomsterne er.
Jeg skal skynde mig. Kan du sige, hvor de er?
Jeg skal nok plukke en flot buket. Men kom og sæt dig først.
Og du er Stines kæreste?
Nemlig. Arthur Stornebrink.
Richard. Lad os tale sammen senere. Jeg skal lige soignere mig.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Du kan skrælle kartoflerne.
Hvor bliver Stine af?
Arthur, gå ud og se, hvad hun laver.
- Jeg leder efter Stine. - Hun gik op i køkkenet med blomster.
- Så er vi gået forbi hinanden. - Det er muligt.
- Jeg hedder Arthur. - Soldaten...
- Præcis. - Vi ses til middagen.
- Dér er du. Så du ikke Arthur? - Nej.
- Han gik ud for at lede efter dig. - Hvorfor?
- Jeg vidste ikke, hvad du lavede. - Der er ingen blomster i haven nu.
Jeg måtte langt forbi lysthuset for at finde nogen.
Vi gik lige forbi hinanden.
- Er du okay? - Lad være med at spørge hele tiden!
- Jeg spørger da ikke hele tiden. - Fjern den hånd. Det er pinligt.
- Stine... - Lad mig være!
Alt er okay. Få lidt frisk luft, Arthur...
Alt okay? Hvordan ved du det?
Stop...
Ingen vin. Sæt de flasker tilbage.
- Der bliver ikke budt alkohol i aften. - Vær dog ikke så tåbelig. Hvorfor?
Vi skal være ædru, så følelserne ikke løber af med os.
- Hvad er der galt med følelser? - Dine løber af med dig uden alkohol.
- Har jeg nogensinde sluppet kontrollen? - Skal jeg virkelig svare?
- Jeg bestemmer selv, hvad jeg drikker. - Men ikke i aften i dette køkken.
- Og det er din beslutning? - Det er det.
Jeg går.
Hold nu op. Tænk på børnene, tænk på gæsterne.
- Hvorfor ingen alkohol? - Vi må holde os ædru.
Se på mig.
Jeg er blevet fyret.
- Arthur. Bor du stadig hjemme? - Ja.
Og så selvfølgelig i barakkerne.
- Bor dine forældre stadig sammen? - Afhører du knægten?
- Det har han da ikke noget imod, vel? - Nej. Det er vel det, jeg er her for?
- For hvad? - For at blive afhørt.
- Det sagde Stine i hvert fald. - Jeg ville bare gerne møde dig.
Det generer mig ikke. Jeg har ikke noget at skjule.
Hvad laver din far så?
Han arbejder i et tv-produktionsselskab. Q-Entertainment.
Så han er en stor kanon? Fyrer han også folk?
- Det gør han sjældent. - Siger du det?
Han har fyret en mand i dag. Har han fortalt dig det?
- Ja. Han var meget berørt. - Hvorfor det?
Ham, han fyrede, var engang hans ven.
Men på det seneste har han været et upålidelig røvhul.
- Sagde han virkelig det? - Ja, det gjorde han.
Han ville manipulere min far ud af firmaet.
- Men det mislykkedes? - Ja. Min far er ikke så nem at narre.
- Din far er en løgner! - Hvad ved du om det?
Din far er det upålidelige røvhul.
Er du en kollega eller noget? Fortæl mig det! Du fornærmer min far!
- Hold mund! Du er gæsten her. - Gæst? Jeg smadrer fjæset på ham!
- Din far spillede urent trav. - Richard! Lad det fare.
- Du ruinerede nærmest hans firma! - Det var mit firma, din nar!
Hold så mund! Kan han gøre for, at han er Stornebrinks søn?
Jeg smadrer dig!
- Skal jeg tage tøjet af? - Jeg skal sove. Den lille fyr er træt.
- Skal jeg lægge mig hos dig? - Det er ikke nødvendigt.
- Vil du ikke holde om mig? - Nej.
Far var lidt vred.
- Men det er overstået nu, ikke? - Jo, det er overstået.
- Det er Isoldes fødselsdag i morgen. - Og?
- Jeg vil have et akvarium. - Vi fejrer ikke noget her i huset.
Far er ked af det. Det er derfor, han siger grimme ting.
Vi skal nok fejre din fødselsdag, som vi plejer.
Kan vi lige tale sammen?
Der er is i fryseren.
Aner du overhovedet, hvad der foregår?
- Ja - Ved du, hvad der skete i dag?
- Du blev fyret. - Ja. Men ikke på almindelig vis.
Du aner ikke... Jeg gik lige i fælden som et andet barn.
- Jeg undervurderede min fjende. - Tænk på børnene derinde.
- Det er værre endnu. - Hvad er det?
- Ja, hvad er det? - Hvordan har du fået det?
Jeg er bange, Marina. Det kom bare lige pludselig.
Jeg er blevet mærket.
Af hvem?
Skal jeg ikke lægge børnene i seng?
Jo. Selvfølgelig. Læg dem endelig.
Sov godt.
Frue...
- Børnene er syge. - Alle sammen?
Ja.
- Hvad er der galt, Leo? - Jeg er træt. Jeg vil bare sove.
Hvordan har du det, Isolde?
- Er du også træt? - Ja.
Der er noget galt. Jeg ringer til dr. Baumgarten.
Marina ringer til lægen.
Ja?
- Dr. Baumgarten? - Ja?
Er det alvorligt?
- Er deres sommerferie begyndt? - Ja, fra i dag.
Det tænkte jeg nok. De er overtrætte.
Hvorfor det?
På grund af den moderne verden.
De har meget at forholde sig til. Tv, internet, skolen...
I ferien giver deres krop op.
Men alle tre på én gang. Det er mærkeligt.
- Måske er der også noget andet? - Hvad skulle det være?
Spændinger i familien?
Der er ikke nogen spændinger her.
Det er jo godt.
- Jeg må lægge mig. - Læg du dig bare, lille pige.
Læg dig på maven.
Kom, skat. Det er tid til kærlighed og trøst.
Er du blevet vanvittig?
- Hvad har jeg nu gjort? - Røvhul.
Så er det godt!
- Smatso! Vågn op! - Du er så klam!
Han er nødt til at dø, Camiel. Richard må dø.
Jeg beder dig.
Hvis det er det, du vil.
Det er det.
Så hurtigt som muligt.
Må vi stå op?
- Har du det bedre? - Ja.
Ja.
I kan stå op en time, og så er det i seng igen.
Nej, lad være.
- Jeg har fået den fjernet. - Tatoveringen?
Ja. Jeg har det meget bedre.
Richard...
- Camiel. - Du kommer lige til tiden.
JEG ER-VI ER
Kom så, børn.
Vil I have en drink?
Et glas vin, tak. Det samme til dig?
- Må jeg gå ind og vaske mine hænder? - Ja, værsgo.
- Må vi få en is? - Selvfølgelig.
Kan du give det til far?
Jeg skal nok komme med isene.
Isolde...
Giv din far et kys.
- Far... - Er det til mig?
Tak, lille skat.
Skal jeg give dig et kys?
Meget gerne.
- Farvel, far. - Farvel, skat.
Skål for haven.
Hvor er de andre? Vil de ikke have en drink?
Jeg kan kalde på dem, men de er meget trætte.
Jeg skal nok lade jer være alene.
Sov godt.
Stine... Vil du lægge børnene i seng?
- Og? - Der er ikke sket noget endnu.
Nu begynder det.
Lad mig se.
Marina... Det er Brenda.
Brenda.
- Og det er Ilonka. - Det skal nok gå.
Sæt jer ned.
Marina? Drinks?
Pascal ved, hvor drikkevarerne er.
- Richard er her stadig. Under flyglet. - Det så jeg godt.
- Skal han ikke flyttes? - Hvorfor?
Hvorfor er alle de mennesker her?
- Jeg vil være sammen med dig. - Er du da ikke det?
Har du ikke noget til mig? Jeg er helt ude af den.
- Eller gør det mig sløv? - Nej.
Haven er færdig.
Du er ikke havemand længere.
Ikke engang et kys?
- Bare for at berolige mig? - Jeg har lige givet dig en pille.
Camiel...
Danske tekster: Oneliner